Напълно съм забравил да обясня,
че в тази Вселена има две сили във война.
Това са империите Гогол и Джайкро.
Джайкро най-сетне ще могат да разчитат
на легендарното си гигантско оръжие.
Легендарно гигантско оръжие
Невъзможно! Вече работи?
И аз не повярвах. Но не бива да се страхуваме.
Адмирал Пери, да не би ние да изкараме…
Вражеският череп
Почакайте!
Пьоним стабилизаторът все още не работи!
Твърде е опасно!
Тези имбецили няма да покорят империята ми!
Какво?!
Беше твърде скоро…
Каква загуба.
И така едно огромно количество енергия
бе загубено в пространството.
КОСМИЧЕСКИЯТ ДЕНДИ
Има дни, които не знам как съм ги започнал.
Не си спомням какви бяха ходовете на любовта,
защото отдавна не ги е имало.
За нас животът
е петминутна интроспекция.
Колкото и нахакан да си, отнемат ли съкровищата ти,
само тъгата докосва красотата ти.
Понякога изпращаме сълзите си в безкрайната пустота
и ни остава само да търсим с очи падащите звезди.
Ето това ни прави хора!
Да живеят сълзите, остави ги да текат и забрави!
Никога не би било напразно.
Не мога да спра да те обичам каквато си,
дори с тези сълзи, да, тези сълзи!
Още ли вярваш, че не можеш да ги споделиш с мен?
Когато паднеш, моля те - стани
и нека продължим заедно! Това би било страхотно!
О, сълзи, сълзи… сбогом!
Напоследък нищо не сме улавяли.
От утре ще се стараем повече.
Да, и аз ще се старая от утре.
Нещо тук не е наред.
Хей, какво става?! - Не мога да го оправя сам.
Трябва ни добър механик. - Коя е най-близката планета?
Бетелгиус.
Чувал съм го това странно име преди…
Бетелгиус. Виж тук.
Ето това малкото в ляво. Ти си от там, нали, Мяу?
Нали няма да ходим там? - Какво, не искаш ли?
В никакъв случай! - Значи отиваме веднага.
Не чу ли какво ти казах?!
Нали знаеш, че това, което не искаме, винаги става?
Ще ни настаниш при родителите си и няма да харчим за хотел!
Хайде, напред! - В никакъв случай!
Към къщата на Мяу!
Епизод 10: "Винаги има утре"
Какво правиш?!
Какъв е този шум? О, Мяу!
Хей, Мяу се прибра!
Трябваше да ни се обадиш!
Нямаме много…
Името ти е "Мяу"?
Псевдоним. Казвам се…
Вие сте се грижили за сина ми, нали? Аз съм майката на Мяу.
Искаш ли да ги разведеш, скъпи? Покажи им наградите си от началното.
Това е стара история.
А тези кои са?! - Братята ми.
Прибрах се.
Добре дошъл.
О, ти си се прибрал.
Здравейте! Аз съм… - О, не!
Имаме ли достатъчно завивки? Вие нали ще останете?
Поне докато си оправим кораба… - Вижте…
На тази планета няма много, но сте добре дошли.
Точно както го оставих!
Защо изобщо си напускал? - Защо?
Тук има само Джал-март. Просто…
8 точки по физика!
Колко си тъп, брато! - Стига сте ми ровили в нещата!
Здрасти. - Добро утро, Денди.
Мамо, трябват ми пари за една книга.
Вчера ти дадох. - Бяха за билети за влака.
Ще се прибираш по-рано.
Започва летният сезон!
Кю, много ти благодаря! - За нищо, обичам да чистя.
Не съм спал така от години. - Чакай де, чакай!
Какво ще правим днес? - Първо ще се погрижим за "Алоха".
Поръчахме частта и ще дойде утре,
така че днес сме безсилни.
По дяволите, и утре няма да има "Буубис".
Нямаме избор. - Тук наистина няма нищо, а?
Това не е ли таткото на Мяу?
Това е…
Това беше фабриката ни.
Държим я от поколения.
Правим части, които използват за разни неща.
Неясно обяснение…
Аз съм първороден и би трябвало да наследя мястото…
Защо не?
Не искам да живея тук цял живот.
Ти ли си, Ми? - Кети?
Така се радвам да те видя!
Да не би… - Да, работя тук.
Сериозно ли?!
Ами ти? Как преживяваш?
Ами аз съм… ловец.
Ловиш редки извънземни?
Да, именно! - Страхотно!
Хей, надписът отвън не светеше. - О, извинете ме…
Познавате ли се? - Беше красавицата на училището.
Искаш да излезем после, нали? Кажи си!
Такава е сладурана…
Това беше най-скъпата ми чаша!
Внимавай повече! - Съжалявам.
Не я тормози, стара чанто!
Виж, баща ти!
Добре дошли.
Онова там е синът ви? Пие от цял следобед.
Нещо май си ме послъгвал!
Баща ти все говори за теб, когато се напие.
Как синът му пътувал в Космоса.
Замълчи.
Денди, какво е в Космоса?
Много широко. И има ресторанти, наречени "Буубис".
"Буубис"? - Да, имат много надарени момичета.
Падаш ли си по надарени? - Ей!
Разбира се. - Не искам баща ми да говори за това!
Боже…
Добро утро, Денди.
Мамо, трябват ми пари за една книга.
Кю, много ти благодаря! - За нищо, обичам да чистя.
Не съм спал така от години. - Започва летният сезон!
Какво ще правим днес? - Първо ще се погрижим за "Алоха".
Днес сме безсилни.
По дяволите, искам в "Буубис".
Това не е ли таткото на Мяу?
Това беше фабриката ни.
Ти ли си, Ми? - Кети?
Сигурно вече сте забелязали.
Силата на енергията пьоним
предизвика магнитно поле,
което накара този времеви откъс да се повтаря безкрайно.
Този ден се повтаря отново и отново.
Разбира се, нашето трио ДГК изобщо не забелязва.
Глупакът беше на родната си планета и пак нищо не виждаше.
Някъде на 88-мото завъртане Карфицата каза…
Не мислите ли, че всеки ден е еднакъв с предишния?
Сигурно е така, защото животът е монотонен.
Може.
И отново нищо… Накрая, на 108-мото завъртане…
Какво?
Май ще се счупи.
Съжалявам.
Татко идва!
Той обича цици.
Да, разбира се.
Не знам защо, но знам какво ще стане!
Може би вече съм ясновидец?
Значи вече имаме суперсили?
Не, по дяволите! Вие се въртите!
Колко пъти ще го повтаряме?! Къде ни отива историята?!
Извинете.
И така те забелязаха, че всичко се повтаря.
Това беше най-скъпата… - Млъквай, ма!
Вече го чух поне 100 пъти!
Такива неща се случват доста често. - Т'ва е брутално.
Но ако "утре" не дойде, няма да има и "Буубис".
Какво?! - Защото частите ще дойдат "утре".
Казвай ги тия неща по-рано, глупако!
Това не е ли… - Да бе, той е.
Супер! - Помня ви, момчета.
Не сте се променили.
Приятели от училище.
Ей, това може ли да излезе в Космоса? - Естествено, няма грешка!
Ти искаш ли да дойдеш да поцъкаме нещо?
Хей, чакай!
Ако утре не идва, аз ще отида при него!
Сериозно ли? - Какво ще правим?
Защо утре не идва… - Не знам.
Писна ми! Защо трябва да стоим тук
и да живеем само в един ден?!
Никога не съм искал да съм тук.
"Когато порасна, ще съм металург,
защото баща ми е такъв.
Най-важното е да стана голям. Това ми е мечтата."
Върни го! - Дай пак с "най-важното".
Не мога да повярвам, че ги пазите.
Баща ти много се грижи за тях.
Радваше ти се, когато ти казваше, че ще си като него.
О, ето го! Ето това.
С него спечели наградата от състезанието за техници.
Какво е? - Копие на това,
което правим във фабриката.
Не помня. Беше отдавна.
Добро утро, Денди. - Започва летният сезон!
Къде е Мяу?
Хей… Мога ли да ти помогна с нещо?
Често го гледах как работи, когато бях малък.
Събуждаше се рано, работеше до късно
и след работа винаги ходеше в стария бар.
Това беше най-скъпата ми чаша!
Винаги съм мислил само как да напусна планетата,
но пък вършенето на такава монотонна работа
всъщност не е чак толкова лошо нещо.
Не, не, ние сме в кръг.
Не само изглежда, че животът е еднотипен, ами си е.
Ей, това е… - Денди?
Цъкахме заедно. - Бива си го тоя Денди!
Само аз ли мисля сериозно по проблема ни?
Проблем? Това е лесна работа!
Ако имаш проблем, обърни се към Яхуу!
За абсолютно всичко!
"Утре не идва. Какво да правим."
Дали ще се получи?
Отговориха! - Бързаци!
"Използвай Гугъл, глупако, много е просто!"
"Сигурно си забравил да си оправиш календара, ха-ха."
Грубияни!
Залепнал е!
Как така?!
Наистина ли може да е по вина на календара?
Не може да бъде! - Тъпо малко, хартиено копеле!
Какво беше това?
Явно наистина е по негова вина.
Така започна епичната битка между човек и календар.
Утре!
Писна ми от тоя глупав календар.
Вече се изморих.
Може би трябва да се оженя за Кети и да си живея тук.
Шегичка де!
Съжалявам. - Ама аз се шегувах!
Аз съм лесбийка.
Лес… бийка.
Успокой се!
Ако махнеш страницата, ще има утре, нали?
Татко? - Иначе нищо няма да се промени.
Ако не внимаваме, можем да се окажем и в следващата седмица.
Листчето е около милиметър!
Вие можете ли? - Може би.
Това е професията ни от поколения.
Да!
Сега можем да късаме колкото искаме! - Чудесно е да знаеш, че ще има утре!
Сега ще ходим в "Буубис"!
Благодарим ви за всичко. - Винаги сте добре дошли.
До скоро.
Татко, аз… Тази планета…
Мяу, живей както искаш. Отиди да видиш света.
Татко… - Виж, те те чакат.
Да! Онова от фабриката ни…
За какво служи?
Ами… За нещо друго. Вероятно.
И така те получиха своето утре. Но…
Напоследък нищо не сме улавяли.
От утре ще се стараем повече.
Да, и аз ще се старая от утре.
Дори и да бяха решили проблема си,
дните им така или иначе си бяха еднакви.
Следва продължение
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Хей, Еверет, какво съм аз в твоя свят?
Позволи ми да погледна.
Хей, Еверет, според теб има хиляди различни светове.
Не съм сигурна, че те разбирам.
Хей, ПиЕйчДи!
Твоите алтернативни светове никога не се покриват.
Това кара главата ми да се върти.
"Нещата се втвърдяват, когато са на студено".
"Нещата се топят, когато се загреят".
Този свят е пълен с правила,
които истински ме подлудяват.
Едноизмерност, двуизмерност, триизмерност…
Свръхнови избухват на изток и на запад.
Изглежда като лесна, твърде лесна игра.
Ще можем ли обаче да се върнем след това?
Ах, как мечтая само за сънища безкрайни,
за мъничка и сладка млечна целувка.
Ще може ли наистина светът ни
да се разширява завинаги?
Някой е забравил да върне книга в библиотеката.
Ето защо един текст "еволюира"
и се започва борба за цялата Галактика.
Следва: "Никога няма да те запомня"
Не забравяйте да си връщате книгите!